Hilario.
Papa.
Sotero. Min gamle ven.
Har du det godt?
Har du en drink?
Jeg kan ikke sige, hvor det glæder mig at se en landsby som denne her.
Santos.
Så megen rastløshed og så mange forandringer i verden rundt om.
Folk, der ikke mere er tilfredse med deres plads i livet.
Damemode? Skamløs.
Cigar.
Mire. Religion.
Du ville græde over at se, hvordan sand religion nu hører fortiden til.
Sidste måned var vi i San Juan - en rig by. Sid ned.
Rig by, uhyre velsignet af Gud.
Stor kirke.
Ikke som her - lille kirke, præsten kommer to gang om året. Stor by.
Tror du, vi så guldlysestager, en fattigbøsse fyldt til randen?
Ved du, hvad vi så?
Messingstager, fattigbøssen næsten tom.
Vi tog den alligevel.
Jeg ved, vi tog den alligevel.
Jeg prøver at vise ham, hvor lidt religion nogle mennesker har nu.
Dét ku' jeg selv se.
Ikke se!
Hvad hvis du sku' bære min byrde, hva'?
Skaffe mad, som en god far, til at fylde sultne mænds maver.
Vaben. Ammunition.
Ved du, hvor meget dét koster? Hva'? Gør du?
Nej.
De gode jagtdage er forbi.
Engang var der heste, kvæg, guld, frugt fra træerne. Ikke længere.
Nu må jeg jagte med en pris på mit hoved, rurales i hælene på mig.
Jeg kommer igen.
Nok!
Vi ta'r resten, når vi kommer igen.
Jeg elsker denne her landsby.
- Jeg ved, du har dine problemer... - Morder. Tyv.
Rafael.
Dum.
Vi må ha' en diskussion til, meget snart.
Det er mig altid en glæde at høre min gode ven Soteros mening.
Måske når jeg kommer igen, ikke?
Af sted.
Hjælp mig med at få ham ind.
Hvis han stjæler vores høst igen,
kan vi lige så godt skære halsen over på os selv og få det overstået.
Forlade dalen. Det er hvad vi må gøre.
- Leve et andet sted? - Tage vores hjem med os? Vores farme?
Vi kunne gemme nogle fødevarer.
Gemme dem for Calvera? Han stjæler aldrig alt, hvad vi avler.
- Han lader os ha' nok til at overleve. - Det er altid noget.
Vi kunne bede ham om at lade os beholde mere.
Nej, nej. Det gør ham bare mere rasende. Jeg synes ikke, vi skal gøre noget.
Vi er nødt til at gøre noget.
Lige som Rafael? Tænk dig om.
Vi brækker vores ryg i marken, men maverne bliver ved med at være tomme.
- Vi må gøre noget. - Vi må gøre noget.
Men hvad?
Jeg ved det ikke.
Lad os spørge den gamle mand.
Han vil vide det.
Slås.
I må slås. Kæmpe.
Med macheter og de bare næver mod våben?
- Køb våben. - Køb?
Ta' til grænsen. Masser af våben dér.
Men hvor skal vi få penge fra?
Sælg dén.
Og alt andet, I kan samle sammen.
Selv hvis vi havde geværer,
vi ved, hvordan man planter og høster - ikke hvordan man dræber.
Så lær det.
Eller dø.
Hej. Jeg har ventet på jer.
Du gjorde et godt stykke arbejde.
- Beklager, ingen begravelse her. - Hvabehar?
Graven er gravet, afdøde er så parat, som balsamisten kan lave ham,
- men der bliver ingen begravelse. - Betalte jeg dig ikke nok?
Det er ikke pengene. For $20 ville jeg plante enhver med hurra og jubel.
Men begravelsen er aflyst.
Åh nej, hvad mener du om det?
Jeg vil ha' ham begravet. Du vil. Hvis han ku', ville han stemme for det.
- Mere enstemmigt kan det ikke være. - Du handler som en sand kristen, men...
Hør her. Jeg er ikke ude efter ros.
Jeg er en rejsende handelsmand - damekorsetter.
Jeg går ned ad gaden, og en mand falder død om.
I to timer trådte folk hen over ham, uden at røre en finger.
Jeg gør kun, hvad enhver ordentlig mand ville gøre.
- Kom nu, Henry... - Nej. Den mand skal begraves.
- Snart. Han bli'r ikke til en buket. - Jeg ved det. Bare jeg kunne, men
- et element af byen er imod det. - Imod hvad?
- De si'r, han ikke var god nok. - Hva'? Til at ligge i Boot Hill?
Dér ligger kun mordere, banditter og drukkenbolte.
Og hvis de følte, de var ophøjede, er de det ikke længere.
De var tilfældigvis hvide, kammerat.
Og gamle Sam...
Se, gamle Sam var en indianer.
Nej, hold da kæft.
Jeg vidste ikke, man skulle være mere end et lig for at komme på Boot Hill.
- Hvor længe har det været sådan? - Siden byen blev civiliseret.
Det er ikke min skyld, drenge. Jeg kan ikke li' det. Nej, sir.
Jeg har altid behandlet enhver som en fremtidig kunde.
- Jamen få så den ligvogn i gang. - Min kusk er forsvundet.
- Er han også snæversynet, hva'? - Hvis han kan få hovedet blæst af, ja.
- Nå, find så en anden. - Ingen vil køre med ham. Simpelthen.
For fanden, hvis det er dét der er i vejen, kører jeg med tingesten
Lån mig lige det gevær.
Du er mere end velkommen.
Hov, et øjeblik. Ligvognen kostede mig $840. Det er den eneste i amtet.
- Jeg vil sgu ikke ha' dén beskudt. - Jeg betaler for enhver skade.
- Det hér vil jeg se. - Osse mig.
Jeg har aldrig før været våbenmand på en ligvogn.
Sæt hende i gang.
- Ny i byen? - Ja.
- Hvor kommer du fra? - Dodge. Og dig?
Tombstone. Skete der noget der oppe?
- Tombstone? - Samme. Alle sammen er faldet til.
- Samme over det hele. - Indianer elskere.
Bare rolig. Kun gas.
- Vi når derop. - Vi skal såmænd nok nu derop
Jeg vil helst ikke blive deroppe.
Kommer op bag os, til venstre.
Det tror jeg ikke
Vindue på 2.sal. Gardin bevægede sig.
Jeg sidder dårligt for det. Lad ham bare stikke hovedet ud.
- Blev du valgt? - Nej.
Men jeg blev godt opstillet.
Drenge, I sku' hellere vende om nu - og undgå en masse besvær
Snart, hva'?
Modtagelseskomiteen samles.
Stands.
Stands lige dér.
Noget i vejen?
Vend den karet om og få den ned ad bakken.
Jeg har brug for seks mand her.
Drenge, jeg gi'r en omgang.
Må jeg ha' lov at gi' dig en drink? Og din ven med.
Tak.
Hvor kommer du fra?
Åh, javel. Hvor ta'r du hen herfra?
- Tak for den gratis underholdning. - Du er mere end velkommen.
Det var vel nok noget for sig. Glemmer det aldrig, om jeg så bli'r 100.
- Henry, diligencen venter. - Javel, javel.
Vent, til Flora hører om det her. Hun vil ikke tro et ord af det.
Henry. Diligencen. Kom nu.
Ta' den her.
- Hvor ta'r du hen nu? - Driver sydpå, mere eller mindre.
Hvad med dig?
Driver bare rundt.
- Sker der noget her? - Ja.
En ekspedient og en dørmand i en af de barer på den anden side af gaden.
Ja.
Nå, vi ses.
Hov, hvad hedder du?
Kald mig Vin.
- Og dig? - Chris.
Ja?
Vi tror, du er en mand, vi kan stole på.
- Mange tak. - Vi ønsker, du vil hjælpe os.
- Der er denne her mand, Calvera. - En tyv. En morder.
Ham og hans mænd, de stjæle vores mad, og lader os så sulte.
- Ikke bare det, men vores kvinder... - Vent, vent. Lige et øjeblik.
- Be' jeres rurales om at beskytte jer. - Det gjorde vi. To gange.
Men de kan ikke stationere mænd i en lille landsby... hvem véd hvor længe?
Så de forlod os.
Og da de gik, kom han igen - Calvera - og hvert eneste år siden.
Det gør han, indtil han bli'r standset.
Sid ned.
- Vi har brug for hjælp. - Vi må købe våben.
Vi ved ingenting om dem.
Vil du købe geværer for os?
Geværer er meget dyre og svære at finde.
- Hvorfor hyrer I ikke mænd? - Mænd?
Lejeskytter. Nu om dage er mænd billigere end våben.
- Vil du komme? - Du ville være som en velsignelse.
- Jeg er ikke i velsignelsesbranchen. - Nej, nej. Vi tilbyder mere end dét
- Vi ku' gi' dig mad hver eneste dag. - Og vi har det her.
Hvad er det?
Vi kan sælge det her for guld.
Alt, hvad vi ejer.
Alt af værdi i landsbyen.
Man har tilbudt mig meget for mit arbejde, men aldrig alt.
Ville det være nok?
Ser du, hvis vi kunne drive banditterne væk,
ville livet være dejligt i landsbyen.
Men som det er nu, kan vi selv nok holde ud lidt endnu,
men ikke børnene, for de sulter.
Er I klar over, hvad det betyder, hvis I starter noget som dét her?
Vi vil selv slås. Hver eneste af os.
Når Calvera kommer, ringer kirkeklokken som alarm.
Vi vil slås med geværer, hvis vi havde dem.
Har vi dem ikke, bruger vi macheter, økser, køller, hvad som helst.
Når I først begynder,
skal I være forberedt på døde, og flere døde.
Og endnu flere døde - indtil årsagen er fjernet.
- Det forstår vi. - Vi har tænkt over dét.
Tænker alle andre mænd i landsbyen lige sådan?
Hver eneste.
- Jeg ser, hvad jeg kan gøre for jer. - Gracias. Du ved...
Hov, vent. Jeg sagde ikke, jeg kom.
Jeg fortæller rundt om, at I leder efter mænd.
Det er ikke svært at finde mænd her. Alle sammen har en skyder.
Netop - lige som de har bukser. Man venter det.
Men gode mænd? Det er noget helt andet igen.
Hvordan ved du, der er gode?
Der er måder.
Kom ind.
Man siger, du leder efter mænd.
Det passer. Mænd, der er gode med den.
- Jeg er god med den. - Hurtig?
- Prøv mig. - Det er hvad jeg vil. Kom nærmere.
Hold så hænderne frem sådan.
Og klap så.
Hurtigere.
Nå, og så hurtigt du kan.
Og prøv du det sa.
Meget ung... og meget stolt.
Kirkegården er fuld af drenge, der var meget unge og meget stolte.
Kom ind.
- Ingen tricks nu, Chris. - Harry. Godt at se dig igen.
- Chris. - Hvad gør du på den her losseplads?
- Jeg hører, du byder på en kontrakt. - Ikke for store drenge som dig.
En dollarseddel ser altid så stor ud som et lagen.
Det er bare kostpenge.
En seddel med ørn på, kost og logi. seks ugers skyderi for nogle bønder.
Din gamle cajun. Du snakker ikke så godt, men ved altid, hvor der sker noget.
Åh, Harry.
Med jeres tilladelse.
Godt, godt. Alt det er hvad man ser. Hvad er der neden under?
- Kun hvad jeg sagde. - Guld? Kvæg? Lønningssække?
- Kun hvad jeg sagde til dig. - Glem det. Fortæl mig det, når du kan.
Harry, Vær venlig ikke at forstå mig så hurtigt.
Jeg sagde glem det. Jeg er med.
Din grimme ka'l.
Gør jeres indsats.
Fem.
Otte.
Otte igen. 10 på spids.
Kvægfyren, der kom ind, med ovnrør om skankerne.
- Jeg vil gerne gi' ham en drink. - Javel, sir.
Válgame Dios. Dér er der én. Se arrene på hans fjæs.
Vores mand er ham, der gav ham det fjæs.
Aha, du lærer hurtigt.
Næste kast nu.
Lort.
Næste.
Herren derovre vil gerne gi' en drink.
- Vin. - Davs.
- Jeg vil gerne gi' dig en drink. - Whisky.
Har du fundet noget at ta' dig til?
Ja. Jeg ta'r arbejde hos en købmand.
Fyren siger, jeg kan blive en førsteklasses ekspedient.
Førsteklasses.
Hvis det er din smag...
Jeg hørte om et job med at vifte fluer væk fra en landsby, men ikke om pengene.
$20.
- Om ugen? - Seks uger. Hele jobbet.
Nå, det er skrupskørt.
- Har du hørt om noget? - Ja.
Vifte fluer væk fra en lille landsby.
Deres landsby.
Det gi'r $20?
Jeg leder efter mænd netop nu.
- Nej, det er ikke nok bare til kuglerne. - Vores landsby er fattig.
Vi forstår. Du kan få meget mere i en købmandsbutik,
og det er godt, fast arbejde.
Jep.
Hvor mange har du?
Leder efter O'Reilly.
Kender ikke navnet, men omme bag ved hugger en fyr brænde for morgenmaden.
Godmorgen.
Jeg er en ven af Harry Luck.
Han siger, du er på spanden.
Næh, jeg gør det her, fordi jeg er en excentrisk millionær!
Der er et job for 6 mand med at vogte en landsby syd for grænsen.
Hvor stor er modstanderen?
Tredive.
Jeg beundrer din sans for odds, hr.
Harry siger, du havde meget værre odds i krigen i Travis regionen.
Tja, men de betalte mig $600 for dén.
Han siger, du ordnede den sag i Salinas.
Den gav de mig $800 for.
- Du koster en masse. - Ja...
Det stemmer, jeg er dyr.
Tilbudet er på $20.
$20?
Lige nu er det en masse.
- Hvor kan jeg få fat på dig? - Lige her.
- Jeg si'r stadig, han ikke kan. - Og jeg si'r dig, at han kan.
- Hvis han siger det, er han en løgner. - Ikke så højt. Måske kan han høre dig.
Jeg er revnende ligeglad med om han kan.
Jeg har to måneders løn til gode. Jeg vædder det hele på, at han ikke ka'.
- Nå, men du vædder ikke med mig. - Heller ikke mig.
Jeg fortalte dig, hvad han sagde, og jeg tror ham.
- Nå, en af os er en fladpande. - Du kan få gode odds på hvem.
Britt. Britt, vågn op.
Jeg taler til dig. Se på mig.
Filene fortæller mig, hvad du sagde. Jeg siger, du ta'r fejl. Hvad siger du?
Hvad er der i vejen? Er du bange? Bange for at sige jeg ta'r fejl?
Gi' signal.
Nå, kan du se, jeg vandt.
Nå, hvad med det?
Nå?
- Filene, hvad med det? - Jeg ved ikke. Det var meget tæt på.
Hvad mener du, tæt? I har alle sammen øjne. I så, hvad der skete. Jeg vandt.
Sig det til dem Jeg vandt, ikke?
Du tabte.
Du er en løgner.
Du er en løgner, sagde jeg.
Jeg sagde, du er en kujon og en løgner.
Op med dig. La' os gøre det for alvor.
Op med dig.
Op, sagde jeg.
For fanden, jeg gi'r dig den lige, hvor du ligger.
- Gi' signal. - Jeg vil ikke ha' noget med det at gøre.
- Gi' signal. - Glem det, Wallace. Glem det.
Hold dig væk.
Gi' signal.
- Britt. - Chris.
Må jeg lige snakke med dig?
Lykkedes det?
Fandt en mand, der ville have været perfekt.
Pistol eller kniv, bedre kan det ikke være. Var ikke interesseret.
Pengene? Var det ikke nok?
Han er revnende ligeglad med pengene.
Hvad bryder en mand i hans branche sig om penge?
Mænd i hans branche er ikke altid ens. Nogle er udelukkende ude efter penge.
Der er dem, der af deres egne grunde kun nyder faren.
Og konkurrencen.
Hvem konkurrerer han med, hvis han er den bedste med bade kniv og skyder?
Sig selv.
Du dér.
- Jeg har ledt efter dig. - Hvad har vi her?
Rager ikke dig.
Han ved det godt.
Klap, siger han.
Klap i hænderne og la' os se, hvor hurtig du er.
Klap.
En mand kommer til ham, fordi han har respekt for ham,
fordi han ville være stolt over at arbejde med ham.
Får mig til ligne en fattigskærv, med en pjattet børneleg.
- Hov, knægt, det er nok med det. - Hold dig væk, vil du?
Kom an, nu, og lad os se, hvor hurtig du er.
Og ingen lege, hva'. Ikke noget med at klappe i hænderne.
Bare træk
Kom an. Kom an, træk.
- Campesino-pjalt. Kom sa. - Siger du campesino til mig?
Af vejen, bonderøv.
Du tror ikke, jeg mener det, hva?
Tror du, det bare er snak, hva'?
Så, op med dig.
Kan du høre mig?
Op og mød mig.
Ka' du høre mig?
Gi' mig min skyder, hva'?
Jeg er ked af det her, kammerat.
La' ham sove den af.
Lad ham få sin skyder igen, når han vågner.
Og giv ham en drink.
Jeg har skiftet mening.
En mand venter på dig på værelset. Sagde, han er en af dine venner.
Husker du mig?
Jep.
Du leder efter mænd til et job i Mexico.
- Det passer. - Hvor lang tid?
Fire-seks uger.
Det sku' passe. Hva' gi'r jobbet?
Jeg troede, du ledte efter Johnson-brødrene.
Jeg fandt dem.
- Hvad gi'r jobbet? - 20. Vi rider i morgen.
Jeg vil ha' pengene først.
De kan lige dække mine sidste to dages husleje.
$20? Du må bo flot.
Ja.
Jeg har det smarteste hjørne af det svinske lager omme bagved.
Dét, og en tallerken bønner:
$10 om dagen.
Ja, tingene bli'r dyre, når de opdager, at man er på flugt.
Der er et udtørret leje syd for byen.
Saml mig op dér.
Han er god med pistolen.
Og vi er ikke på vej til en bibelkreds.
Chris.
Ja. Han sluttede sig til os ved daggry.
- Ved du, hvem han er? - Ja. Knægten fra værtshuset.
- Ta'r ikke nej for et svar. - Viser ikke megen sund fornuft, vel?
Jeg bli'r stiv i nakken af at holde øje med ham.
Hvorfor rider du ikke sidelæns, hvis du ikke kan undvære ham?
Nå, men han holder ikke meget længere.
Ikke?
Rider der ude i alt støvet og heden - sikken dompap.
Ikke så smart som os.
Jep.
Tror du, vores ven derovre har noget at spise?
- Hvad med at gi' ham noget? - Det er ikke mad, han sulter efter.
Så lad mig binde en dåse i hans hale. Han er en kløe, jeg ikke kan kradse.
Lad ham være. Det er et frit land.
Og det er hans.
Du, det er underligt. Nu, han er væk, savner jeg ham næsten.
Hvor er de alle sammen?
- Hvor er de, Tomas? - Luis. Asunción. Demetrio.
Emilio. Sotero. Hvad er det her for en modtagelse?
Kom her ud. Kom ud og byd dem velkommen, før vi dør af skam.
Hilario, hold op med den råben.
Kalder de det her en velkomst? Hvad tænker de da på?
Kom indenfor. I må være tørstige.
I må undskylde dem. De er bønder.
De er ræd for enhver og for alting.
Bange for regn, og ingen regn...
Sommeren kan blive for hed, vinteren for kold.
Har soen ikke nok smågrise, frygter farmeren, at han vil sulte.
Har soen for mange, er han bange for, at hun vil sulte.
Der er ikke noget at undskylde, vi ventede ikke blomster og taler.
I morgen er det årsdagen for landsbyens grundlæggelse.
Så holder vi fest - og så ser I os i et lidt bedre lys.
Hvem slog alarm?
Hvem ringede med klokkerne?
Jeg gjorde.
Tak, amigos, fordi I bød os velkommen.
Tak, fordi I viste os jeres smukke ansigter!
Tak, tak, I høns.
I kommer farende som høns.
Vi rider ud til midten af ingenting. Vi sætter livet på spil for at redde jer.
Og I?
I skjuler jer fra os.
Skjuler jer.
Men det er noget helt andet, når I er i fare, hva'?
I kan miste jeres elskede afgrøder.
Så myldrer I til os, ikke?
Vi er her, mine compadres og mig.
Og her bliver vi.
Og jer?
I sku' vise os, at I er værd at slås for.
Og gå nu tilbage til jeres huse, tilbage på arbejde. Kom så. Hjem.
Vi siger jer, hvornår I skal slås, og hvordan. Gå nu hjem. Alle sammen.
Gå hjem.
Nu er vi syv.
Hør, jeg kender byer, hvor pigerne ikke er særligt kønne.
Faktisk har jeg været steder, hvor de var direkte grimme.
Men det er første gang, jeg er i en by, hvor der slet ingen piger er.
Med undtagelse af de små.
Hvis vi ikke passer på, kan vi få det meget selskabeligt her!
Nå, jeg kom i lag med en smart flok, der holder til ved kilden.
Vi nåede frem til at forudsige vejret i dag og brød først op ved solnedgang.
Stands musikken. Slip den anden tyr løs.
Hilario.
Britt.
Drengen så tre af Calveras mænd. Hestene er nede ved den lille kløft.
Lee.
- Fang én levende. - Ja.
Jeg viser dig hvor.
Rico, han ved, hvor kløften er.
- Undskyld. Det var ikke min mening. - Hold mund.
Det er det bedste skud, jeg nogensinde har set.
Det værste.
Jeg sigtede efter hesten.
Calvera sendte tre mænd ud at spionere.
Det er næsten sikkert, at de så os.
Hvad de end opdagede, bliver begravet med dem.
¡Válgame Dios! Hvis han kommer nu...
Han ville aldrig have sendt folk ud, hvis han var nær nok til selv at se.
Så vi har tid til at forberede os. Og vi har én ting til - overraskelse.
Hvis han rider ind uden anelse om den modtagelse, vi har forberedt,
lover jeg jer, vi kan lære ham noget om prisen på majs.
Sigt,
træk af,
spænd.
Sigt,
træk af,
spænd.
Slap af. Se, hvis I ikke udnytter den første chance, får I måske ikke en til.
Få den kolbe tæt ind mod skulderen. Uden det sker der to ting.
Èn: Du spilder en kugle. To: Du brækker armen.
Så, luk øjet. Sigt herfra til dér, mod målet.
Fyr.
Den kampesten?
Nej, den mand, du vil dræbe.
Godt.
Tænk, hvad vi kunne udrette, hvis vi havde flere geværer.
- I får flere geværer. - Hvordan?
På samme måde, I fik disse her. Calveras mænd.
Dem, der spionerede, kom med dem.
Som tre konger, der bringer gaver.
Hvis Calvera ikke kommer nu, efter alt det her,
sikket spild det ville være!
En snedig ræv, ham Calvera, ikke?
Señor, ikke ræv. Coyote.
Hvordan fandt han ud af det med guldminen?
Guldmine?
- Hvad for guldmine, señor? - Du ved, den oppe i bjergene.
- I vores bjerge? - Vi har aldrig haft en guldmine her.
Hov, nu husker jeg det, det var en sølvmine.
- Hvad skete der med den? - Vi har heller ingen sølvmine.
- Jeg mener, i gamle dage. - Aldrig nogensinde.
Hvor hørte du om det her guld og sølv, hva'?
Godt, kom så, drenge. Mere arbejde, mindre snak, hva'?
Kom så, lille tyr.
Gør du bare noget ved mig, dræber jeg dig, mens du gør det.
- Du rev næsten mit øje ud. - Slip mig. Slip mig.
Bider du mig, så bider jeg dig.
Jeg har lyst til at smide dig i vandet.
Jeg smadrer dig med en kampesten. Skærer hovedet af dig.
Hold mund. Hold mund.
- Hvor er de andre? Hva'? - Jeg fortæller dig det aldrig.
Se, hvad jeg har fundet.
- Hvem er hun? - Fra vores landsby.
Så det var dér, de var. I skjulte dem.
Ja, de gemte dem. Men hun vil ikke sige hvor.
De er bange. Hun er bange for mig, for ham - for os alle sammen.
Bønder. Deres familier sagde til dem, at vi ville voldtage dem.
Tja, måske vil vi.
Men efter min mening ku' I ha' ladet tvivlen komme os til gode.
Men hvad der end passer jer.
Hvorfor kom du ikke med dem alle sammen nu, hvor du var derude?
Hvorfor? Lad dem blive derude.
Lad Calvera finde dem. Han skal nok tage sig af dem.
Hent dem.
Vis ham vej.
Madame.
Kom så, min lille engel.
Varsomt, kammerat.
Varsomt.
Det var et vidunderligt måltid, I señoritas lavede til os.
- Hvordan er maden? - Dejlig.
Kyllinge-enchiladas, carne asada og spansk ris. Ser godt ud.
De folk forstår skam at lave mad. Tag fat, der er tonsvis af det.
Ved du, hvad de selv har spist, siden vi kom her?
Tortillaer og lidt bønner. Det er alt.
- Tak. - Ikke noget at takke for.
Har du en ældre, taknemmelig søster derhjemme?
- Nej, sir. Mange tak. - Ikke noget at takke for.
Èn, to, tre, fire.
Træk af.
Miguel, sagde jeg ikke, du sku' trække af? Hva'?
Lige som når du malker en ged, Miguel.
- Jeg bli'r bare så opspændt. - Nå, la' være med at blive dét.
Så, denne gang, træk af. Langsomt, men træk af.
Godt, træk af.
Træk af.
Hør nu her. Lad være med at affyre geværet.
Hold geværet sådan, og brug det som en kølle. OK?
Godt.
Flaco.
Goddag.
Davs.
Vi er komemt for at flytte dig ind til landsbyen .
- Flytte til landsbyen? Mig? - Alle dem, der bor uden for.
Åh, nej.
Vi kan ikke beskytte dig herude.
Rojas har lavet plads til dig i sit hus.
Rojas? Hans samletale ville kede mig til døde.
Nå, ja,
- måske hos en anden, hva'? - De er bønder alle sammen.
Bønder taler kun om gødning og kvinder.
Jeg har aldrig delt deres begejstring for gødning.
Og kvinder blev mig ligegyldige, da jeg fyldte 83.
Jeg bliver her.
Ja, nå, men hvad gør du så, når Calvera kommer?
I min alder er lidt spænding velkommen.
Bare rolig. Hvorfor skulle han dræbe mig?
Kugler koster penge.
Godt. Som du vil.
Ta' I bare vare på jer selv.
Er I parat til at modtage ham?
Hvad hvis han kommer nu, hva'?
Det er lige som fyren, der faldt fra en tietages bygning.
Hvad med ham?
Man hørte ham på hver etage sige "Så langt, så godt."
Så langt, så godt.
Først ser de den grøft.
Mere vand til majsen.
- Utrolig masse nye mure. - Kommunale forbedringer.
Hov, Chris,
hvad med det net, hva'?
Tja, han er ikke på udkig efter det.
Hvis han rider ind uforberedt.
Hvis, brormand.
Hvis.
Ja.
Jeg skulle have gættet det, da mændene ikke kom tilbag.
- Hvor mange af jer hyrede de? - Nok.
En ny mur
Masser af nye mure. Over det hele.
De kan ikke lukke mig ude.
De blev bygget for at lukke dig inde.
Hørte I dét? Vi er fanget.
Alle fyrre. Af de tre her.
Eller er det 4? De har ikke råd til at leje flere end dét.
Vi gi'r kvantumsrabat.
Fem.
Selv 5 kan ikke gi' os stort besvær.
Der bliver ikke noget besvær - hvis I rider videre.
Rider videre?
Jeg rykker op i bjergene for vinter en. Hvor skal jeg få mad til mine mænd?
Køb den, eller avl den.
Eller I ku' endda arbejde for den.
Syv.
Faktisk tror jeg ikke, du har løst mit problem.
Problemløsning er ikke vores branche.
Vi arbejder med bly, kammerat.
Osse mig. Vi er i det samme fag, hva'?
- Kun som konkurrenter. - Hvorfor ikke som partnere?
Hvad hvis jeg tilbyder jer lige andel?
- I hvad? - I alt. Til sidste majskorn.
Og folkene i landsbyen? Hvad med dem?
Det overlader jeg til jer.
Kan mænd i jeres profession bekymre jer om den slags ting?
Måske er det endda helligbrøde.
Hvis Gud ikke ville ha' dem klippet, hvorfor gjorde han dem så til får?
- Hvad siger du? - Rid videre.
Hørte du det, Sotero?
Hørte du, hvad han sagde?
Rid videre.
Til mig.
Du siger til ham, at han skal ride videre, før jeg bliver vred.
Ham, og de andre.
For hvis jeg rider væk tomhændet,
står hver eneste i byen til regnskab over for mig - når jeg kommer igen.
- Du kommer ikke igen. - Hvorfor ikke?
I vil ikke have nogen våben.
Tag dem af nu og kast dem fra jer.
Generøsitet var min første fejltagelse.
Jeg lader folk beholde lidt ekstra, og de lejer dem her til at lave ballade.
Det viser én - før eller senere betaler man for sine gode gerninger.
Du var i sikkerhed bag muren.
Ansigt til ansigt, som de kom imod mig, ti af dem, hylende og skrigende.
- Sidste gang sagde du fem. - De formerer sig som kaniner.
Ti. Ti.
- De fik et godt spark bagi. - Prøver de igen, får de ét til.
- Vi river dem i småstykker. - Vi begraver alle sammen, Calvera med.
Noget tegn af dem?
- Nej. - Det er en skam.
Kan man tro det? Jeg kendte ham, da han var en mus.
Jeg har aldrig i mit liv været så ræd. Mine knæ var som gelé.
- Jeg ville aldrig ha' vidst det. - Men nu lader han os være i fred.
- Tror du det? - Selvfølgelig.
Han forsvinder. Der er andre landsbyer -
andre landsbyer, som ikke stikker, sådan som vi gør det.
Señor.
Venner, en skål for vores venner.
De gav os våben, slås ved vores side, og de vil altid leve i vores hjerter.
De er altså ikke forsvundet.
- Se glimtet fra geværet? - Nej.
- Jeg tror, der er to af dem. - Tre.
Den tossede knægt får sit hoved blæst af.
Chico. Bliv!
- Tre? - Tre.
O'Reilly? Kan du se dem?
Nej. De er for langt væk i træerne.
- Chris. - Ja?
Jeg prøver at nå op til de klipper. Jeg dækker dig.
Chico, dæk bagdøren.
Tilbage med jer.
Tilbage. Væk.
Hvad er der i vejen? Hører I ikke så godt?
Ned med jer. Og bliv der.
Tossede unger. I ku' være blevet ramt.
- Det ku' du også. - Det er ikke det samme.
- Det her er mit arbejde. - Det er også vores arbejde.
De siger alle sammen "Gem jer. Gå tilbage. Bliv væk."
- Men vi er ikke bange. - Han er meget modig. Det er sandt.
Han er også modig. Alle sammen - hver eneste dreng i landsbyen.
Vi holdt møde og trak strå, og vi fik dig.
I fik mig? Hvad mener du, I fik mig.
Hvis du bliver dræbt, tager vi revanche for dig.
Og vi sørger for, at der altid er friske blomster på din grav.
Det er meget beroligende!
Jeg sagde, han ville blive glad for det.
I skal ikke blive for skuffede, hvis jeres planer ikke lykkes.
Åh nej. Hvis du levere videre, vil vi være lige så lykkelige.
Måske endda mere lykkelige.
Måske.
Kan du se dem?
Nej.
Sveder dine hænder før en kamp?
- Hver eneste gang. - Mine sveder også.
Underligt...
Hænder sveder,
munden er tør.
Synes du ikke, det burde være omvendt?
Irriterer min snak dig?
Det er fordi jeg er...
jeg er bange, ved du?
Ja. Du ønsker nærmest, at du havde givet Calvera din høst, ikke?
Jo,
og nej -
begge to.
Ja, når jeg tænker på... på hvad han måske vil gøre.
Nej, jeg husker den følelse i mit bryst i morges,
da jeg så ham løbe væk.
Fra os.
Mand dog,
den følelse er værd at dø for.
Har du nogen sinde følt sådan noget?
Ikke i lang, lang tid.
Jeg misunder dig.
- Hvad laver du her? - Du burde ikke gøre det som i dag.
- Hjem med dig. - Du må ikke løbe nogen dum risiko.
OK. Jeg lader vær'. Men gå hjem nu.
- Gør det ondt? - Hvad?
Nej.
Undskyld, jeg gjorde det, men jeg troede...
- Du ved, hvad jeg troede. - Ja. Jeg ved det godt.
Jeg var ikke bange for dig. Det er min far.
Han siger "Hold dig fra de mænd."
"De er brutale. De er grusomme."
Han har ret, ved du. Han har ret.
Men gå nu hjem.
Han har ikke ret.
Nå ja, gå hjem alligevel, før han finder ud af, at du er her.
Det ved han allerede.
Han sagde, han ville straffe mig for at være så skamløs.
Men jeg er ligeglad.
De fik dem. De fik dem alle sammen.
- Resultat. - Tror du, de vil prøve det igen?
Jeg tvivler. De tror måske, vi stadig er derude, klar til at fare på dem.
Han forsvandt ikke. Calvera blev?
Troede du, det ville være så let?
- Hvad gør vi nu? - Tja, hvad mener du?
- Mig? - Vi arbejder for dig, ikke sandt.
Kan vi gøre andet end vente?
- Det er Calveras tur nu.
Du må hellere afløse vagtposterne. De må være trætte.
- Hvis du var Calvera,... - Ja?
..ville du forsvinde, ikke? Hvis du har betalt den pris, vi tog.
- Ja, jeg ville, men... - Men hvad?
Jeg er bare ikke Calvera.
Tag riflerne og vores bandoleras og uddel dem.
Og lad os gå ud og passe pligterne.
Mad, kvinde.
De vil være sultne.
Det var... det var fantastisk...
Ny hat til dig, søn.
- Hvordan ser jeg ud? Hva'? - Stor forbedring.
Ved du hvad? De vil lave en sang om dig og hatten dér.
Landsbyer som den her laver sange om alt af betydning. Synger dem i årevis.
- Synes du, det er det værd? - Synes du det ikke?
Det gælder kun om at kunne affyre et våben. Der er ikke noget stort ved det.
Hov, hvordan kan du sige sådan noget?
Din skyder har givet dig alt, hvad du ejer. Er det ikke rigtigt?
- Nå, er det ikke rigtigt? - Jo, sandt nok. Det hele.
Efter nogen tid er du på fornavn med bartenderne. Måske 200 af dem.
Lejede værelser, du har boet i: 500. Måltider i spisehuse: 1,000.
Hjem: Nul. Kone: Nul. Børn:
Nul.
Fremtidsudsigter: Nul.
- Har jeg glemt noget? - Ja.
Steder, du får bånd til: Nul.
Folk med et fast hold på dig: Nul.
Mænd, du træder til side for: Nul.
Fornærmelser taget:
Nul.
Fjender: Nul.
Ingen fjender?
I live.
Se, det er den slags aritmetik, jeg kan li'.
Ja, det ku' jeg også på din alder.
Giv dem her til nogen, der ved, hvordan de skal bruges.
Ja.
Hvorfor spørger du ikke Calvera, hvad han har for i aften?
Ja, gør det. Og jeg skriver selv en sang om dig.
Andrés, Lorenzo og Felipe kom aldrig tilbage.
Det er tre.
- Armando på torvet. - Det er fire.
Og Jorge og Memo, da de blev fanget i det forbandede net.
Til helvede med dem!
Fem og seks.
Emilio, da han røg over muren.
Syv.
José tæt ved springvandet.
Otte.
Gregorio tæt ved springvandet.
Det er ni.
Ni.
Fortuno ved grøften.
Rico i marken, hvor de hakkede ham i småstykker.
Det er 10 og 11.
Bliv ved.
Snak.
De er alligevel alle sammen døde. Glem dem.
Vi er stadig mange her, der kan få dem til at betale for det.
Vores venner under jorden.
Åh nej.
Det er all right. Du er all right.
Du drømte. Bare en ond drøm.
Vær' ikke bange.
"Vær' ikke bange"?
Lige mine ord.
10,000 gange hver dag.
Señor, straf ikke dig selv.
En mand, der har kæmpet så tit... Du må have stort mod.
Indtil den dag hvor det glipper for dig.
Du mærker det.
Og så venter du
på kuglen fra den skyder, der er hurtigere end din.
- Señor, ikke gøre det. - Og du lyver for at bedrage dig selv.
Ingen fjender:
i live.
Jeg har ikke tal mere på mine fjender.
- Men du er mellem venner nu. - Ja.
Det endelige, uforlignelige idioti:
At komme her for at skjule sig.
Desertøren, der gemmer sig midt på en slagmark.
Èn.
Der var en gang, hvor jeg ville ha' fanget alle tre.
Vi ved, hvad frygt er.
Vi lever med den hele vores liv.
Kun de døde er frygtløse.
Rico.
Øjeblik, Mor.
Ti minutter til at foregive søvn, og så er vi tilbage på vores post.
- All right, Bernardo? - Ja, men ikke dig, Juan.
Du er for ung. Kom så.
Bernardo O'Reilly.
Du er blevet adopteret.
Ja, det er mit rigtige navn.
Mexicaner på én side, irsk på den anden, med mig midt imellem.
Så, se godt efter. Vi starter.
Se? Alle tre den rigtige side op.
- Tror du, du kan gøre det? - Selvfølgelig. Det er meget let.
Har I lyst til et venskabeligt væddemål? En lille indsats?
- Du ved, vi ikke har penge. - Det behøver ikke at være penge.
Ligegyldigt hvad I har gemt væk, så Calvera ikke kan finde det -
- som ædelstene. - Ædelstene?
Ja. Man siger, en masse ædelstene blev gravet ud af bjergene.
Opaler, smaragder, safirer.
- Åh, ja. Ja, det er sandt nok. - Vi kan ikke nægte det.
Nå, så værsgo.
Nej. Når du er færdig, skal de alle sammen have den rigtige side opad.
La mig prøve igen, hva'?
Om de her ædelstene... Hvor fandt man dem?
Som du siger, señor, oppe i bjergene.
- Hvor oppe i bjergene? - Det ved jeg ikke noget om.
Dér. Jeg har gjort det.
Skidt med det. Hvorfor kan du ikke sige mig det?
Fordi jeg aldrig har fundet nogen ædelstene.
Vent. Du mener en Aztec-skat gemt i bjergene, hvor spanierne kom fra?
Det er nøjagtigt hvad jeg mener. Aztec-skat. Har I fundet noget?
Du milde Gud, om jeg havde. Så ville jeg ikke ha' siddet her.
Jeg ville bo i en stor by, på et slot.
Sig mig sa bare - hvorfor bliver Calvera ved at hænge rundt her?
Calvera... Vi har set ham sidste gang. Han forsvinder i morgen tidlig.
Nej, han gør ikke.
- Han går ingen steder hen. - Hvorfor siger du det?
Calveras bekymring er ikke mad til vinteren.
Han er bekymret for sine mænd, der ikke har spist de sidste tre dage.
Prisen på majs stiger.
- De sulter. - Hvordan ved du det?
- Sultne og uden penge. - Hvordan ved du det?
Jeg har været deroppe.
Nå, vi må hellere være klar til dem.
- For de dør, eller vinder. - Válgame Dios hvis de vinder.
- De vinder ikke. - Er du Gud, siden du kan være så sikker?
Vi er omringet. Langt færre. Hvad kan vi gøre?
Blive ved med at slås.
Vil du ha' os dræbt, en efter en?
Det er ikke det, I blev hyret til.
- Begynder man er der ingen vej tilbage. - Du forstod det, jeg sagde ham det.
Jeg er ligeglad.
Forsvind. Alle sammen. Op på jeres heste, og forsvind.
- Lad Calvera få maden. - Giv ham, hvad han vil ha'.
- I hvert fald ville vi være i live. - Stille. Hør, hvad jeg har at sige.
Nej. De kan sagtens sige kæmp.
De har ingen sønner, ingen døtre, ingen koner.
Gå. Nu, før det bliver for sent.
Er det, hvad I vil ha'?
Svar mig.
Hvem er for at fortsætte og hvem for at gi' op? Jeg vil høre det nu.
Vær ikke dumme. I laver landsbyen om til en kirkegård.
Sig, de skal forsvinde. Det er det eneste rigtige.
Jeg vil fortælle jer, hvad jeg kan gøre.
Jeg kan dræbe den første, der så meget som hvisker ét ord om at gi' op.
Den første mand, blæser jeg hovedet af på.
Vi startede den her kamp, og vi gør den færdig.
Med eller uden jer.
Jeg siger ikke, vi patog os noget, vi ikke kan klare,
men vi må snakke om, hvad vi vil gøre.
Vi begynder at opføre os, som om vi havde lidt sund fornuft.
Vi besluttede at sætte lige nok ind til at få Calvera til lede andetsteds.
- Vi tog fejl. - Vi er det eneste bytte på stedet.
- En mand kan ikke påtage sig alting. - Jeg sagde ikke, han kunne.
Jeg siger bare, at man sommetider må bøje af lidt for ikke at blive brækket.
Vil du holde op?
Engang må man standse. Landsbyen vil ikke være dårligere stillet end før vi kom.
Du glemmer én ting. Vi lavede en kontrakt.
- Ikke den slags domstole gennemtvinger. - Men den slags, man må overholde.
En ædel tanke, men som sagerne står lige nu,
- Jeg ved ikke rigtigt... - Oddsene er for høje.
- Alt for høje. - Så vi forsvinder?
Nej.
Vi sørger for gøre oddsene lavere.
Red op i bjergene, forbi vagtposterne,
lige op i bjergene.
Jeg sad der, røg en cigaret med dem, vi diskuterede et og andet.
I ved nok, vi...
Pludselig, dér var Calvera selv.
Lige ved siden af mig. Da jeg kom tilbage med nyhederne,
skulle du bare ha' set, hvordan Britt så på mig - og Chris.
De har både set og gjort en ting eller to i deres tid.
De er ikke lette at imponere. Ih nej.
Men da de så på mig, vidste jeg, at jeg endelig var en af dem.
Nå, du må hellere også se godt på mig.
Er jeg den slags mand, der ville bo et sted som her? Hm?
Pløje mit liv ned, ude på markerne.
Mig en bonde?
Ved du, hvad jeg siger, hva'?
Ligegyldigt hvor de ta'r hen - Chris, Vin, Britt, de andre -
følger jeg med dem.
Og hvis du tror, du kan få mig til at skifte sind, må du tro om igen.
Det er noget, du skal forstå.
Jeg vil ha', du skal forstå
at du ikke
får mere ud af det her end det her.
Vi går lige ind og rammer Calvera,
måske jager nogle af hans heste væk.
Angriber han så, bli'r det til fods.
Jeg kommer med. Jeg kender hver sten.
Nej, bliv her. Du har kommandoen her.
Du kan stole på mig.
Det ved jeg.
- De er redet ud for at ta' landsbyen. - Nej.
Så ville vi have hørt skud.
De er væk.
Godaften.
I bli'r dræbt. Alle sammen.
Bare sådan.
Hvis det er det, I vil ha'.
Har vi noget valg?
Selvfølgelig.
Sæt dig ned.
La' os snakke om det.
Tingene har vendt sig, hva'?
Vil du gerne vide hvordan.
Jeres venner, de kan ikke rigtigt li' jer mere.
I tvinger dem til at træffe for mange beslutninger.
Med mig er der kun én beslutning.
Gøre hvad jeg siger.
Du skulle ikke være overrasket.
Min gode ven Sotero, han ordnede det, så jeg kunne komme ind.
Forstår du?
Nå, men alligevel,
vi skal snakke forretning!
Jeg ku' dræbe jer alle sammen. Enig?
Nå, du er ikke uenig.
- Alligevel, jeg dræber jer ikke. - Hvorfor så generøs?
Praktisk. De hører om det nordpå.
Måske jeres venner ville gi' mig flere problemer.
Mig, der aldrig er ude efter problemer.
Vi har et mundheld her.
En tyv, der stjæler fra en tyv, benådes i 100 år.
All right, hvad vil det sige? Kun én ting. Jeg benåder jer.
- Rid væk. - Uden videre?
Uden...
Jeg gør det let for jer. Vil I ha' mad?
Gi' dem mad.
Vand? Godt. Vand.
Heste? Opsadlet, og venter.
Våben?
Revolverne... patronbælterne, ta'r I af og lægger her nu.
Hvad sker der med folkene her?
Hvad der sker med dem, vil ske, uanset om jeg dræber jer først eller ej.
Bare en lille gestus, ikke?
For at vise dem her, hvem der er den virkelige boss.
Forsvind, så får I pistolerne igen.
Jeg ved, I ikke vil bruge dem mod mig.
Kun en sindssyg begår samme fejl to gange.
Jeg forstår ikke, hvorfor en mand som dig overhovedet tog jobbet. Hvorfor?
- Det gad jeg selv vide. - Nej, kom så. Så, fortæl mig hvorfor.
En fyr, jeg kendte i El Paso, tog tøjet af og sprang på en kaktus.
Jeg spurgte ham om det samme: Hvorfor?
Og?
Han sagde "Det syntes at være en god idé i det øjeblik."
Godt.
Tag jeres klude, jeres sadeltasker. Alt hvad I vil ha'. Tag det.
Det er det mindste, jeres venner derinde skylder jer.
Santos, saml geværerne op. Cirillo, pistolerne.
Ved du, første gang jeg tog et job som lejet pistol,
sagde en fyr til mig "Vin, du har ikke råd til at være blød."
Dér er dit problem.
Hvad jeg ikke har brug for er nogen til at fortælle mig, hvad mit problem er.
Som jeg sagde før, dét er dit problem.
Du blev berørt af den her landsby og dem, der bor i den.
Bli'r du aldrig træt af at høre dig selv tale?
Når jeg forstår dit problem så godt,
er det fordi jeg selv gik i den samme fælde.
Ja.
Det første dag, vi var her, tænkte jeg
at jeg maske ku' lægge pistolen væk og få lidt jord,
opdrætte noget kvæg.
Hvad folkene her ved om mig, kan de ikke bebrejde mig.
Jeg ville bare la' dig vide, at du ikke er den eneste når i byen.
- Kan vi komme med dig, Bernardo? - Nej.
- Du kan li' os, ikke? - Det tror jeg nok.
- Du er en af os, er du ikke? - Ja, jeg er en af os all right.
- Tag os med dig. Be' om? - Nej.
Vi skammer os over at bo her. Vores fædre er kujoner.
Vov aldrig at sige dét om jeres fædre.
De er ikke kujoner.
I tror, jeg er modig, fordi jeg bærer en pistol.
Jeres fædre er meget mere modige, for de bærer et ansvar.
For jer, for jeres brødre, jeres søstre og jeres mødre.
Det er et ansvar, der er sa tungt at bære som en kampesten på et helt ton.
De bøjer og maser dem, indtil det til sidst begraver dem.
Ingen forlanger det af dem. De gør det, for de elsker jer og ønsker at gøre det.
Jeg har aldrig haft den slags mod.
Drive en farm,
arbejde som et muldyr, uden garanti for at få noget ud af det - dét er mod.
Det er derfor, jeg aldrig har taget fat på sådan noget.
Det er derfor, jeg aldrig vil.
I vil klare jer meget bedre på den anden side af grænsen.
Dér kan I stjæle kvæg, plyndre tog.
I står kun over for en sherif.
Jeg plyndrede en gang en bank i Texas.
Jeres regering kom efter mig med en hel hær. En hel hær.
Èn sølle lille bank. Den er klar, betydningen?
I Texas kan kun folk fra Texas plyndre banker.
Jeg ku' ha' sagt jer, de ville lade jer i stikken.
Bønder...
Bønder.
Ingen ære, ingen loyalitet - intet.
De tænker kun på deres elskede høst og det usle jord, de graver i.
Jeg hader dem.
- Jeg hader hver eneste af dem. - Ja, selvfølgelig hader du dem!
For du kom selv fra en landsby ganske som denne her.
Du er selv en bonde.
Ja.
Ja, jeg er en af dem.
Men hvem gjorde os til det vi er?
Mænd med pistoler.
Mænd som Calvera og mænd som jer.
Og nu mig.
Sa hvad venter du, vi skal være?
Ingen kaster mig min egen pistol og siger "Løb". Ingen.
Det tog mig meget længe at se forskel mellem min albue og en hed sten.
Lige nu hører jeg hjemme i den grænseby, og sover på et hvidt lagen.
Jeg tror, jeg rider tilbage til den landsby.
I er vanvittige. De løfter ikke en finger til hjælp. Tænk på jeres odds.
Harry, ingen bad dig komme med tilbage.
Rid videre, Harry. Det er helt i orden.
Det ka' du bande på, jeg gør.
Kom så, Lee. Vil de gerne dræbes? Lad dem.
Gør det bare, Lee. Du skylder ikke nogen noget.
Kun mig selv.
I er skrupskøre. Alle sammen.
Kom så.
Vent, Chris, jeg får dig ud af det der.
- Chris... - Ja, Harry?
Jeg vil nødig dø som en nar.
Vi kom her ikke bare for at beskytte en masse majs og peberfrugt.
Der var hele tiden noget andet, var der ikke?
Jo, Harry. Du grejede den lige fra starten.
Jeg vidste det.
Hvad var det?
Guld.
- Sækkevis af det. - Lyder herligt.
- Hvor meget? - Mindst en halv million.
- Min andel ville ha' været hvad? - Omkring 70,000.
Det var satans!
Måske slipper du for ham.
Du kom tilbage.
For et sted som det her.
Hvorfor?
En mand som dig?
Hvorfor?
- Bernardo. Bernardo. - Nej. Nej, væk. Væk. Tilbage.
Vi... vi gjorde det ikke med vilje.
Vi gjorde det ikke med vilje.
Kan I bare se?
Sagde jeg det ikke. Så I jeres fædre?
Hvad hedder jeg?
- Bernardo. - Bernardo.
Det kan du lige bande på.
I kunne blive, ved du.
De ville ikke være kede af at ha' jer.
- Heller ikke kede af at se os forsvinde. - Nej. Slaget er slået.
I har gjort jeres arbejde.
For dem har hver årstid sine opgaver.
Hvis taknemmelighed var en årstid, ville de være bedre til at vise den.
Vi fik ikke mere, end vi ventede, gamle mand.
De eneste, der har vundet, er bønderne.
De vil være her for evigt.
De er som jorden selv.
I hjalp dem med at slippe af med Calveras,
sådan som en storm hjælper dem med at slippe af med græshoppesværme.
I er som blæsten,
der blæser ind over landet og ud igen.
Gå med Gud.
Den gamle mand har ret.
Kun bønderne vandt.
Vi tabte.
Vi taber altid.